Omylem jsem rozšlápl černou kočku
Život nie je vždy vľúdny. Vie byť mrzký, uťahaný, nedobrý, nedopraje a potrápi. O štipku smutnejšie to vie byť v prípade detí, tých drobných tiel, ktoré namiesto poznávania sveta rovno čelia jeho temnejším stránkam: samy, zmätené a nedotknuté. Popasovať sa s tým dá rôzne a svoje o tom vie aj František: sarkastický a trefný osem- či deväťročný chlapec, ktorého vychovávajú mníšky v kláštore spoločne s ďalšími sirotami.
Nemá cenu trápiť sa životom: život je bezcenný
Silnou stránkou života sú jeho slabé stránky: znie vám to ako paradox? Samozrejme, že znie. Na druhej strane si vravím, že práve tie ťažšie obdobia prinášajú do života množstvo zamyslení a intenzívnejšieho pochopenia. Možno aj preto sa František zamýšľa tuho a rád, možno preto mu to tak ide, analyzovať, komentovať a rozprávať o živote s takou ľahkosťou a trpkosťou zároveň, vecne a humorne. Hlavne teda humorne.
Na konci každej temnoty sa skrýva vtip
Nie je cieľom mojej recenzie odhaliť vám silné miesta tejto útlej a vtipnej knihy. František si prechádza kadečím, smutným aj veselým, viac teda tým ťažším ako ľahším, myslím, že dokonca výrazne viac trpí, než si to dokáže sám pripustiť. Aj napriek tomu, že väčšina situácií v jeho živote nestojí za nič, aj napriek tomu, že hoci nechce byť adoptovaný, tak veľmi chce, aj napriek tomu sa vie z toho špičkovo vypísať a pobaviť: najmä nás čitateľov.
František vie písať komentáre o živote a jeho situáciách
Aké je to byť sirotou a vnímať Deň matiek, otcov či starých rodičov? Ako vníma zblíženie dieťa, ktoré zblíženie nikdy v skutočnosti nezažilo? Ako veľmi si možno v živote ublížiť a čo s tým následne robiť? Ako odpovedať na otázky, ktoré nemajú (minimálne na začiatku) odpovede?
František vie. František má odpovede. Niekedy vami prejdú rýchlo, niekedy sa zamyslíte, inokedy vám je clivo alebo sa začnete nahlas smiať. A tiež zamýšľať nad tým, o čo ľahšie by to bolo, keby na konci každej mizérie stál vtip alebo aspoň možnosť zasmiať sa. František je rozhodne inšpiratívny rozprávač a komentátor.
Filip Zawada: Omylem jsem rozšlápl černou kočku
Preklad: Lucie Zakopalová
Argo, 2024